-Sean og Emma fungerer bra. -Ja, det gjør de.
De er blitt viktige for teamet, ikke sant?
-Han vil tvinge meg til å si det. -Det stemmer.
-Du hadde rett, Albert. -Det var svært pent sagt.
Og så uventet.
-Eddie kommer med drikke. -Så...hva har vi på gang?
-Albert har et mål. -Noen vi kjenner?
-Sir Edmund Richardson. -"Svinet" Richardson?
-Hvem er han? -Banken hans ble reddet av staten.
Nei, av oss skattebetalere.
-Betaler vi skatt? -Nei. Det er prinsippet.
Men hvis vi hadde betalt skatt, ville vi hjulpet ham?
Riktig.
Han klorte til seg en årlig pensjon på en halv million pund.
Og halvparten av de ansatte mistet jobben.
Takk.
-Ei rype så etter deg, Mick. -Rype? Som en fjellrype?
-Nei, ei rype. -Å, en sånn en.
-Sa hun hva det gjaldt? -Noe om felles interesser.
-Hvordan så hun ut? -Sexy.
-Elegant eller vulgær? -Mest elegant,-
- men litt vulgær også. -Det liker jeg.
-Jeg foretrekker dem bare vulgære. -Hun skulle komme tilbake.
-En hemmelig beundrer. -Du har vel ikke noe eget på gang?
-Nei. -Kan vi holde oss til saken? Ash!
-Unnskyld. -"Svinet" Richardson...
Vi tok en drink i går. Han vil spe på pensjonen-
-som finanskonsulent i USA.
Han tror at jeg er hodejeger for Western Bank of California.
-Hvordan overbeviser vi ham? -Jeg beklaget at hans land-
-ikke verdsetter hans evner.
-Forsvinn. -Bare vanlige folk mistet jobben.
Helt riktig. De snylter bare på oss andre.
-Hyggelig fyr. -Jeg malte et bilde av hans liv-
-i Western Bank of California.
-Det likte han nok. -Man kan nok si at det falt i smak.
-Hvordan begynner vi? -Han treffer vår valutaekspert-
-som kan overføre pengene til USA. Du er Tom Bernstein, amerikaner.
Du gikk på Michigan University og har doktorgrad i økonomi fra MIT.
Du og din engelske kone besøker hennes foreldre.
Ok.
Da så.
Fiks et vanntett dekke, Ash.
-Har banken kontor i London? -St Peter's Square.
Vi begynner i banken og avslutter på et hotell.
-Sean ordner hotellrom og kapital. -Jeg, da?
Kona til en amerikansk bankier med suksess-
- må ekvipere seg. -Noen må ta drittjobbene.
-Jeg gjør det - for teamet. -Vi møtes igjen kl 18.
Vi sees.
Møt Richardson i morgen og hold ham interessert.
Oppfattet.
-Nevnte kvinnen navnet mitt? -Ja.
-Hva sa du da? -"Ukjent for meg." Da smilte hun-
-og ba meg hilse likevel.
Husk at alt avhenger av avledningsmanøveren.
Mens hjernen registrerer dette-
-merker den ikke dette.
Pent.
Lommeboken min!
Jeg vil gjerne bestille deres beste suite.
Bare én natt.
-Hva skal det være? -Det vanlige, takk.
Jeg har jo ikke drept noen, men bare tatt det som hører meg til.
Finansministeren øker pensjonene hvert år, men jeg anses som grådig.
Feilen med dette landet er at vi er opptatt av latsabbene,-
-men glemmer dem som skaper verdiene.
-Til du gikk konkurs. -Det var en internasjonal krise.
-Vi var maktesløse. -Ja, det er riktig.
Bare misunnelse. "Han har mer penger enn jeg."
Huff, så leit. Du vet hva de sier om synkende skip.
-"Kvinner og barn først"? -"Hver mann for seg selv."
-Snart kan du legge det bak deg. -Så du tror at det kan gå veien?
Du fikk styrets stemme. Det var enstemmig.
-Da så. Hva skjer nå? -Du må treffe våre folk-
-angående pengeoverføringen. Min kollega tar hånd om det.
-Valutafyren? -Riktig.
-Jeg er så takknemlig. -Jeg ringer når alt er klart.
Utmerket.
Jeg kjøpte et slips til deg.
-Hva med meg? -Ingenting du ville likt.
-Hvordan gikk det, Albert? -Han trekker i båndet.
-Kommer vi inn i banken? -Ja, i ti minutter.
-Det burde holde. -Vi har hotellrom og kapital.
-Bra. -Er alle klare til å sette i gang?
Hallo?
Ja, det er jeg. Det må være en feil. Jeg har ikke bestilt bord.
Ja vel.
Nei, da. Takk.
Et bord for middag i kveld er bekreftet.
Min kone har bestilt.
-Rachel? -Hvem?
-Eksen hans. -Ingen kontakt på seks år.
-Hvorfor en middag nå? -For å mimre?
Nei. Hvordan fikk hun nummeret mitt?
-Hvis det ikke var Rachel... -Eddies mystiske dame?
-Du skal altså gå? -Jeg er nysgjerrig.
Ville du vært nysgjerrig på en mann?
Kanskje.
Du vet ingenting om henne. Vi hadde blitt med om hun var mann.
-Ikke nødvendigvis. -Jo, helt sikkert.
-Hva driver du med? -Jeg vil vite hva du tenker.
-En psykologisk vurdering? -Akkurat.
Er du nysgjerrig fordi hun er "elegant, men også litt vulgær"?
Er du sjalu?
Selvfølgelig ikke. Da ville jeg spurt om dusjen, dressen,-
- after shaven og det nye slipset. -Så ikke sjalu, bare urolig?
For min sikkerhet? Vil du bli med, da?
Jeg skal bare skifte.
-Hun er sen. -Det er andre muligheter.
-Jaså, hva da? -Kanskje hun er en tyv-
- som tømmer leiligheten vår nå. -Rarere ting har skjedd.
Det er en del av mysteriet å la ham sitte å vente.
-Du var da veldig fin, Ems. -Dette her?
-Jeg tok det første og beste. -Jeg skjønner.
Jeg ville ikke hatt noe imot å ta henne.
Michael Stone?
-Lucy Britford. -Det er henne.
-Har vi truffet hverandre? -Nå har vi det.
-Vil du ha noe å drikke? -Champagne, takk.
-Jeg har sett fram til dette møtet. -Jaså?
Jeg er en fan.
Er du en bedrager?
Nei, bevare meg vel. Men jeg skjønner hva som lokker.
Så..?
Jeg er kriminaloverbetjent.
-Han får champagne. -Hun er ikke innbruddstyv.
Hvorfor champagne?
-Kjenner du til ECD? -Mot økonomisk kriminalitet.
-Du er en legende der. -Smigrende.
-Jeg skal granske din mappe. -Har jeg en mappe?
Stor og tykk. Men det er ikke størrelsen som teller.
-Du er litt av en torn i øyet. -Huff, da.
Si fra om det er noe jeg kan gjøre.
Du kan tilstå dine lovbrudd og gjøre mitt liv mye enklere.
-Jeg skal tenke over det. -Det tror jeg sikkert.
-De ser ut til å komme overens. -Hun er hans type.
Hans type?
-Hva er hans type? -Brunette med lange bein.
-Uflaks. -Dette er ikke personlig.
-Vi aner ikke hvem hun er. -Vi er her for å passe på ham.
Han trenger nok å bli passet på, ja.
-Er jeg et steg på karrierestigen? -Tar jeg deg, blir jeg forfremmet.
Og hva er dette? En vennlig advarsel?
Nei, dette er middag.
-Før du griper meg? -Se på det som en siste nattverd.
London er fullt av skurker.
Vi har...bankiere, korrupte parlamentarikere...
Det fins vel større fisk i havet?
Uærlige bankierer og parlamentarikere er enkle bytter.
-Før eller senere gjør de noe dumt. -Kanskje vi ikke er så ulike.
Ikke?
De menneskene er mål for meg også.
Bortsett fra at jeg er politi, og du er...Robin Hood?
Nei. Men alle jeg tar, er kjeltringer.
På en eller annen måte. Jeg gir dem en smak-
-av deres egen medisin.
Vel talt.
Men det er likevel ulovlig.
Ifølge dine regler, ja. Ikke mine.
Jeg kommer til å ta deg.
-Mange har forsøkt. -Men ikke jeg.
Før jeg kom til London jobbet jeg med FBI i Seattle.
Jeg samarbeidet med Interpol og har løst 95 % av mine saker.
-Jeg som trodde at du var feilfri. -En mistenkt døde.
Si meg, bød du dine andre erobringer på middag først?
-Nei. -Så hvorfor meg?
Jeg liker deg.
Du er intelligent og har samvittighet. En slags.
Og din dristighet får meg til å le høyt.
Dessert?
-Skal du ha den? -Nei.
-Hva driver han med? -Han vet hva han gjør.
Fire glass champagne og hovedrett, og nå dytter hun nedpå med is.
-Likevel holder hun figuren. -Noen damer er sånn.
-Det er stoffskiftet. -En jeg kjenner spiste som en hest.
Hun så ut som en også, men veide bare 45 kilo.
-Er bare jeg urolig? -Absolutt ikke.
Vi er klare til å gripe inn om det blir nødvendig.
-Vi deler på regningen. -Nei, jeg tar den.
Jeg hadde høye forventninger. Hyggelig ikke å bli skuffet.
Jeg antar at vi kommer til å treffes igjen.
-Hvorfor antar du det? -Skal du ikke skygge meg?
Gud, nei. Ikke noe så gammeldags.
Vi sees i forhørsrommet når vi har pågrepet deg.
-Det ser jeg fram til. -Neppe like mye som jeg.
Dere kan kjøre ham hjem nå.
Hun er en enmannshær. Se på cv-et: Jamie Elvins,-
- Kenny Bond, Stan Dyson... -Jeg og Stan er gamle venner.
"Lucy Britford, ny ved ECD, skal ta Londons bedragere."
-Bankene burde holde henne opptatt. -Hun vil ha overskrifter.
-Du ville vært et flott trofé. -Kanskje vi burde ligge lavt.
-Vi har jo allerede et mål. -Ash har rett.
Hun går snart videre. Vi legger Sir Edmund på is.
Topp. Lucy Hurpetryne sier "bø", og vi hopper.
Heller det enn å bli satt inn.
Mick?
Jeg har aldri flyktet, og jeg skal ikke begynne nå.
Hun tror at hun kan lure oss. La oss vise henne.
Vi setter i gang i morgen som planlagt.
Hallo? Hei, George.
Hvordan går det med deg? Ja.
Min assistent sender over aksjeporteføljen.
Strålende. Jeg kommer.
Utmerket. Vi sees.
-Vi møtes utenfor banken kl 13. -Bra.
-Vet du hvorfor hun ville møte deg? -For å gjøre meg overmodig.
-Vil det lykkes? -Nei.
Ta deg ikke vann over hodet. Et gammelt ordspråk sier:
-"Hovmod står for fall." -Det kommer ikke til å skje.
Hvis du vil ta det personlig, så hold det sånn.
Det betyr at du ikke tar med deg oss i fallet.
Forstått?
Bra.
-Ok, mine venner. Endrede planer. -Vi endrer aldri planene.
-Jo, denne gangen. -På grunn av Lucy Hurpetryne?
-Hva blir det, da? -Jeg treffer Richardson alene.
-Vent litt, jeg er jo din kone. -Du er visst nyskilt.
-Det er kort varsel, Mick. -Det får ikke hjelpe.
Ta hånd om bankfyren, Emma. Min "kone" besøker en syk slektning.
Jeg drar til hotellet uten Sean.
Vi får utnytte vår eneste fordel.
ECD prøver å ta oss igjen. Vi rekker å gjøre dette-
-før de finner ut hvem som er målet.
Siden du sier det.
Bankrådgiveren heter Harold Holmes. Bløffen funker bare om han er sen.
Fyren er alltid tilbake fra lunsj nøyaktig kl 13.
Gå til kafeen fem på. Ikke la ham gå før ti over.
-Ti over. -Fem, fire, tre...
To, én.
Jeg holder øye med ham. Vi sees fem på.
Jeg er aldri blitt skilt før.
-Eller gift, for den saks skyld. -Det er best sånn.
Jeg trenger ikke beskyttelse. Ikke fra Lucy Hurpetryne.
-Jeg er bare forsiktig. -Nei, du flørter.
-Unnskyld? -Du faller for hennes list.
-Tror du at jeg er så dum? -Spiller det noen rolle?
-Ja, faktisk. -Da så. Du er betatt av henne.
-Du vil imponere henne. -Hold ikke noe tilbake.
Vil du det? Du vet hva jeg mener.
Ok...
-Nei. -Løgner. Det er ikke morsomt.
Vi er bare partnere, så hvorfor diskuterer vi dette?
Du oppfører deg som en dritt. Nei, verre - som en mann.
"En mann"? Betyr det at du oppfører deg som en kvinne?
For en lysende logikk. Nå skal jeg flørte med bankmannen.
-Ikke ennå. -Jeg flørter når jeg vil.
Emma!
Hei, kjekken. Byr du på en kopp kaffe?
Goddag. Jeg skal treffe mr Holmes.
-Han er dessverre til lunsj. -Han ba meg vente på hans kontor.
-Det høres ikke... -Jeg er fra skattemyndighetene.
Ja vel... Da så. Denne veien.
Vis min kollega inn når han kommer.
Skilsmissen gikk i orden i dag morges. Jeg likte ham ikke.
Han er arrogant og selvgod og skal alltid bestemme.
Han er "menneskekjenner", men aner ikke noe om kvinner.
Edmund. Velkommen.
Godt å være her. Skal vi gå inn?
Jeg har et møte, men Tom venter på deg. Du ser så godt ut.
-Tom. Sir Edmund Richardson. -Gleder meg.
-Hyggelig at du tar deg tid. -Jeg skal la dere være i fred.
-Absolutt. -Takk.
Stig på.
Sitt ned.
Vet du hva... Jeg tror at jeg setter meg her sammen med deg.
Skrivebord er så upersonlige.
Jeg er ikke sjalu. Jeg hater sånne umodne mennesker.
Men det er forskjell på sjalusi og å være opptatt av andres vel.
Jeg synes iallfall det, men han misforstår alt.
-Kan jeg spørre deg om noe? -Ja.
-Hvorfor snakker du med meg? -Hva?
Du satte deg hos meg og begynte å prate. Masse.
-Men jeg vet ikke riktig hvorfor. -Jo...
Det er bare det at jeg kommer for sent på jobb.
Sex.
-Unnskyld. -Nå som jeg er skilt,-
-trenger jeg sex. Masse sex.
Knepet er å flytte en sum fra pensjonsfondet til USA før avreise.
Det viser dine intensjoner for oss og immigrasjonsmyndighetene.
Det gjør det enklere å få arbeidstillatelse.
Vårt eneste problem er at din pensjonsavtale-
- er blitt en sak for mediene. -Jævla kommunister.
Vi vil gjerne ha deg med, men ønsker ikke negativ omtale.
-Jeg skjønner. -Vi har et forslag.
Jeg er lutter øre.
Styret foreslår at vi begynner-
-med en mindre sum og åpner en investeringskonto.
Pensjonsfondet har ett døgns ventetid ved kontantuttak.
Hvor stor sum er det snakk om?
-En halv million. -Dollar eller pund?
-Pund. -Det er mye penger.
Våre andre kandidater har ikke hatt noen reservasjoner.
Andre?
Ja... Styret vil holde andre muligheter åpne.
Hvis vi ikke kan unngå dine medieproblemer.
-Jeg skjønner. -Det er helt opp til deg.
Reis bort et par dager og tenk over saken.
Men styret venter ikke lenge.
-En halv million? -Ja, du har rett.
Spørsmålet du må ta stilling til, er om du heller blir her-
-trengt opp i et hjørne eller komme til California.
-Tja, som man sier... -"Lykken står den kjekke bi"?
"Ta for deg."
-Jeg må virkelig gå. -Nei. Ikke gå.
-Jeg vil bli bedre kjent med deg. -Alt du har gjort,-
-er å snakke om din eksmann og tilby meg sex.
-Nå prater du om ham igjen. -Jeg skal slutte.
For å være ærlig...
Jeg tror du trenger hjelp.
Styret kommer til å bli veldig fornøyd.
-Jeg skal ringe fondsforvalteren. -Utmerket.
Unnskyld, mr Holmes. En skattetjenestemann er her.
Velkommen ombord.
Han sa at det hastet.
Takk.
-Unnskyld meg et øyeblikk. -Naturligvis.
Jeg er straks tilbake.
Så, der er du. Jeg har ventet på deg.
Satt du på kafeen tvers overfor? Du snakket med min kone.
Ikke lyv. Jeg så dere sammen. Hva skal dette bety?
-Unnskyld? -Hva skal dette bety?
-Jeg spiste lunsj... -Med min kone.
-Nei. -Hva annet gjorde dere? Snakk.
Si sannheten. "Hygger" du deg med henne?
-Våg ikke å lyve for meg. -Nei.
Ser du den mannen der? Ikke stirr.
-Han dreper deg med bare et blikk. -Jeg forsikrer deg....
Du er sikkert gift. Vis meg hånden. Du har ring.
Giftering. Så ekkelt. Få din kones nummer.
-Jeg har jo ikke gjort noe. -Du bedrar dine barns mor.
-Jeg har ikke barn. -Er hun steril?
Nei, hun vil...
-Vi vil vente. -Ja, bare vent. Få nummeret!
-Dette er ikke hva du tror. -Du vet ikke hva jeg tror.
Vi bare pratet.
Jeg har aldri sett henne før.
Se på meg. Jeg vil se øynene dine.
Jeg lyver ikke.
La gå.
Ok...
Jeg trekker for raske slutninger som vanlig.
Jeg får to pluss to til å bli ni.
-Du skal få forklare deg. -Det ville vært fint.
Sitt. Vil du ikke forklare deg?
-Jo. -Vent der, da.
-Fullt opp, som vanlig. -Jeg skjønner.
Jeg er fullbooket i morgen. Min kones far er syk.
Vi må kjøre ned til Kent. Jeg bor på Berwick Hotel.
-Kom innom rundt 11.30 i morgen. -Til ditt hotell?
-Ja, hvordan det? -Kontantene...
Verditransporten henter dem. Sånt må håndteres personlig.
Da sees vi i morgen.
Jeg har tenkt...
Jeg vil ikke stå i veien for dere.
Så du...
Lov å gjøre henne lykkelig.
-Beklager, Mick. -Hva skjedde.
-Det var min feil. -Ok. Ingen skade skjedd.
Jeg løste det. Alt er klart for morgendagen.
-Michael Stone har et nytt mål. -Hvem?
-Sir Edmund Richardson. -Ja, hvem ellers.
De forlot Western Bank med tre minutters mellomrom.
Det er et formøte. De avslutter et annet sted.
Falske aksjer krever et kontor, ellers velger de et hotell.
-Skal vi skygge dem? -Han er for smart for det.
Han overlister folk fordi de undervurderer ham.
Hva har du i tankene nå, Michael? Noe kjapt.
Inn og ut før vi rekker å tenke. Aksjer tar for lang tid.
-Men hvor? -De velger neppe Berwick igjen.
Hvorfor ikke? Det er upersonlig med en stor lobby.
-Det er risikofylt. -Han liker å ta sjanser.
Nei, han vil erte. Og han vet ikke at vi kjenner til Richardson.
-En konsulentsvindel, kanskje? -Hva er det?
Pensjonerte bankierer tilbys styrejobber i utlandet.
Bedragerne lover å overføre pengene deres.
-Er det deres plan? -Richardson er perfekt.
Han vil flytte pengene sine uten at pressen får nyss om det.
-Hva skal vi gjøre? -Han venter å bli skygget-
-mens vi innhenter bevis som flinke, små politifolk.
Men..?
Vi gjør det motsatte.
Takk.
-Hva skriver du? -En handleliste.
-Huslig til å være deg. -Det er for svindelen.
Å ja. Jeg kjøper noe å drikke.
-Er det sant? Hva gjør hun her? -Det får vi nok snart vite.
-Hun er iherdig. -Hun er freidig. Det skal hun ha.
To ting kommer uanmeldt: Muligheter...
Og?
Trøbbel.
-Får jeg lov? -Til hva?
-Jeg vil snakke med Michael. -Vi er dessverre opptatt.
-Emma. -Heldigvis skal jeg kjøpe drikke.
-Ikke til meg, takk. -Jeg spurte ikke.
-Men kanskje du skulle det. -Overhodet ikke.
-Noe sier meg at hun misliker meg. -Det stemmer.
-Er dere sammen? -Nei.
Men hun vil at dere skal bli det.
Hva kan jeg bistå med?
Jeg var i nærheten og ville stikke innom.
-Hvorfor? -For å takke for middagen.
-Det var så lite. -Har dere noe nytt mål?
Hva mener du? Etter din vennlige advarsel.
-Ja. -Det ville vært dumdristig.
Vår lille prat avskrekket deg neppe.
Holdt du en liten tale om ikke å flykte?
Du er altså her for å provosere meg til handling. Er det tillatt?
Hvordan skal jeg kunne ta noen som ikke gjør noe?
-Akkurat. -Hvem er målet?
Må vi late som om du ikke vet det allerede?
Det er morsommere.
Sir Edmund er en sleip ål. Jeg burde nok la dere gjøre det.
-Men det gjør du ikke? -Nei.
Det burde gå greit. Planen er ikke særlig gjennomtenkt.
-Godt forsøk. -Tror du ikke at jeg vet det?
-Det vet jeg at du ikke gjør. -Sier du det?
-La meg gjette. -Gjerne for meg.
Et par dager for Albert til å hale ham inn, en dag for bløffen,-
-en til for å overbevise ham...
Dere avslutter på fredag eller venter til over helgen.
-Hvem vet? -Jeg må jo planlegge helgen min.
Det greier du nok.
Dette er virkelig morsomt.
-Får jeg besøke deg i fengsel? -Jeg skriver besøkslisten nå.
Dette har vært fengslende. Vi sees.
Hva dreide det seg om?
Jeg er ikke sikker.
Det er meg. Be alle komme tidlig i morgen.
De slår til i morgen.
Sir Edmund tar med pengene til hotellet som planlagt.
-Bra. -Jeg har bange anelser.
-Det har vi alle. -Hun kan ikke vite det sikkert.
-Og hvis hun gjør det? -Hvorfor kom hun til baren?
For å få meg til å være impulsiv.
Så du bryr deg mer om å slå henne enn om selve svindelen.
-Ok. -Nå som du vet hvordan hun tenker,-
-se deg godt rundt. Hva blir hennes neste trekk?
Hallo?
Ja, det er det.
Unnskyld, lille venn. Kan du gjenta det?
Kriminaloverbetjent Britford.
Er jeg klar over at jeg blir hva? Svindlet?!
-Han har gått inn. -Stone må ha kofferten i hånden.
Hold stillingene.
Sir Edmund. Du er presis.
Stig på.
Han er inne. Sir Edmund er inne.
Nei, vent. Først tar de en drink. Vi slår til om tre minutter.
-Vil du ha en drink? -Nei takk. Du vet hva de sier...
-"Når sola står over rånokken." -"Bare pøbel drikker før lunsj."
-Det har jeg ikke hørt før. -Et av mine egne ordtak.
-Fint. Skal vi få det overstått? -Jeg har alle papirene her.
-Utmerket. Og styret? -De er svært fornøyde.
-En halv million er ikke småpenger. -Det viser rådsnarhet.
-Akkurat. -Får jeg..?
-Politiet! Stå stille. -Dere drøyde.
-Din fordømte bedrager. -Michael...
Jeg er skuffet.
-Jeg ventet meg mer. -Jeg forstår ikke...
Du kunne like gjerne ha stått her-
-i en stripete T-skjorte og en pengesekk i neven.
Vær anstendig nok til å vise litt storsinn. Førstebetjent.
Michael Stone, du er arrestert.
Du trenger ikke å forklare deg, men det kan skade ditt forsvar.
Alt du sier, kan brukes som bevis. Forstår du det?
-Ja. -Sett ham i bilen.
Den blir her. Hans venner skal ikke få sjansen til å bytte den ut.
Forhør med Michael Stone. Klokken er 13.15.
Til stede er overbetjent Britford og kriminalbetjent Haines.
Du vil ikke ha advokat, stemmer det?
Ja.
Hva gjorde du på Berwick Hotel?
Hadde tenkt meg til spa-avdelingen.
Vi vet begge at det ikke er sant.
Det tjener ikke til noe å gjøre dette vanskelig.
Du kaster bort tiden. Innrøm at spillet er tapt.
Gjør det enklere for oss begge to.
-Du skulle møte noen der, hva? -Ja.
-Kan du fortelle hvem det var? -Sir Edmund Richardson.
Hva var hensikten med møtet?
-Det kan du sikkert gjette. -Jeg vil høre deg si det.
Jeg ba ham treffe meg der for å...
Fortsett.
Jo, jeg... Sannheten er at jeg ikke blir yngre.
-Hva? -Jeg trengte råd om pensjoner.
-Prøver du å være morsom? -Det kommer an på hvem du spør.
La gå.
Skyld deg selv.
Dette frisker kanskje på hukommelsen.
Kjenner du igjen denne kofferten?
-Dere tok den fra meg i sted. -Så du hadde den?
-Ja. -Vil du da forklare innholdet.
Ikke la ham røre noe.
-Dere skulle møtes på hans hotell? -Det stemmer.
-Hva snakket dere om? -Hørte dere det ikke?
Unnskyld?
Jo...
Ikke si at dette ikke fungerte.
-Dere skulle jo kunne høre alt. -Hvem har gitt deg denne?
Den er jo ikke koblet til noe.
Hva er dette?
Jeg vet ikke, det er deres koffert. Dere ga den jo til meg.
-Hva? -Dine betjenter.
-Hva snakker du om? -De som overbetjenten sendte.
Britford!
Nå når du vet hvordan hun tenker... Se deg godt rundt.
-Hva blir hennes neste trekk? -Kanskje det er enklere-
-å tenke på hva hun ikke vil gjøre.
-Hva mener du? -Hennes kontrollbehov.
-Hun stoler ikke på noen andre. -Det høres vettugt ut.
Særlig ikke på en idiot som kan forsnakke seg.
Mener du..?
Hallo? Ja, det er det.
Kan du gjenta det, lille venn?
Er jeg klar over at jeg blir..?
Svindlet?!
Jeg er redd for det, sir. Mine menn vil forklare alt for deg.
Vent litt.
Så betjentene ut som disse?
Absolutt ikke.
-Hallo, gutter. -Står til, Kev.
-Vi trenger en tjeneste til. -Hvordan gjettet jeg det?
Pearce og Harper fra politiet.
-Vi kan høre hvert eneste ord. -Han skal få som fortjent.
-Hva er det? -Merkede sedler, sir.
-Jeg skjønner. -Han skal ikke få pengene dine.
Nei, det skulle bare mangle.
-Kjenn på den, du. -Den blir her.
Hans venner skal ikke få sjansen til å bytte den ut.
Hvem har pengene mine hvis ikke dere har dem?
La oss være alene.
Bravo.
Takk.
Hvordan visste du at ikke jeg ville utstyre ham med mikrofon?
Det var middagen og katt-og-mus-leken.
Du vil ha full kontroll og ville aldri stole på ham.
-Jeg har hans vitnemål. -Lykke til med det.
Kom igjen.
Vær anstendig nok til å vise litt storsinn.
-Vi får si 1-0. -Ja.
Så... Er jeg en fri mann?
Vis mr Stone ut.
Jeg er ledig for middag i kveld.
-Jeg har så mye papirarbeid. -Så synd.
-En annen gang, kanskje? -Det kan du være sikker på.
Her kommer han.
-Kommer ikke Lucy Hurpetryne ut? -Hun er opptatt.
-Så synd. -Det må ha føltes godt.
-Ja, det gjorde det. -Ble hun veldig sint?
-Ja, veldig -Flott.
Jævla kommunister.
-Hun er ganske sexy. -Men nå er hun elegant-
- og en tanke skuffet. -Jeg liker melankolske damer.
Ja. Vulgær, elegant og en tanke melankolsk.
Vi støter nok på henne igjen.
-Hun slikker vel sårene en stund. -Apropos det...
Kutt ut, Sean.
Jeg har tenkt litt. Vi burde kanskje tenke på pensjonene våre.
-En gang må man gi seg. -Albert har ikke gjort det.
-Noen av oss er ikke så gamle... -Som hva?
-Som noen andre. -Pass munnen din, tøffen.
Det er nytteløst å få dere til å tenke på framtiden.
-Planlegging er oppskrytt. -Bedragere gir seg aldri.
-De svinner bare hen. -Vel talt, Albert.
-Så...fortsetter vi som vanlig? -Det ser sånn ut.
-Eddies? -Ja. Du betaler.
-Hvorfor det? -Jeg betalte sist.
-Jeg spanderer. På en betingelse. -Hva?
At Mickey aldri mer spiser middag med en ukjent kvinne.
-Han har jo ingen selvkontroll. -Jeg har utmerket selvkontroll.